![](https://kinfo.lt/wp-content/uploads/2018/05/1-2-666x444.jpg)
Fotografė Vytautė Ribokaitė
Aistė Diržiūtė numeta ant žemės savo aukštakulnius ir patogiai susirango ant sofos. „Anksčiau gyvenime taip patogiai ir atsipalaidavusi nesijaučiau. Tačiau šis filmas mane išmokė savotiško „berniukiškumo“ laisvumo“, – juokiasi ji. Aktorė kalba apie „Pagonių žiedą“. Bene ambicingiausią projektą Latvijos kino istorijoje, kurio žvaigžde tapo. Prieš pat jo premjerą Lietuvoje pasikalbėjome apie tai, kaip indie žvaigždutė tapo veiksmo heroje ir kaip toks virsmas pakeitė jos požiūrį į darbą ir gyvenimą.
Vargu, ar žiūrėdami tą pačią „Sangailės vasarą“ jūs galvojote apie tai, jog toji mergina gali tapti veiksmo/nuotykių filmo heroje. Ir tikrai nieko keisto, jeigu taip nemanėte. Net ir pati A. Diržiūtė apie tai nesvarstė. Viskas pasikeitė prieš porą metų jai būnant „Kino pavasario“ atidarymo bei uždarymo ceremonijų vedėja.
Baigiamojo renginio metu aktorei vaikštant po Filharmoniją ir ieškant sumuštinio prie jos priėjo kažkoks vyras ir paklausė: „O tu sportuoji?“ Kaip paaiškėjo, tai buvo „Pagonių žiedo“ prodiuseris, kuris trumpai papasakojo apie savo projektą ir paprašė pabandyti perskaityti scenarijų.
„Man pasidarė labai įdomu. Juk šiaip esu visiškai įnikusi į arthouse’ą, o štai šis projektas buvo labai toli nuo to. Alicia Vikander juk irgi visada norėjo suvaidinti Larą Croft. Kas nenorėtų išmokti mėtyti peilį, jodinėti, bendrauti su gyvūnais? Tai visai kitas žanras. Ir tu negali visada vaidinti vien tik art house’o projektuose. Gyvenime norisi žanrų įvairovės“, – sako ji.
Fotografė Vytautė Ribokaitė
Didžiam aktorės nustebimui, filmo kūrėjams nereikėjo nei casting’o, nei bandymų. Pakako vienintelio pokalbio su režisieriumi Aigarsu Grauba ir operatoriumi. Jie buvo matę interviu su ja, matę jos vaidmenų.
Toks jų ryžtas A. Diržiūtę netgi šiek tiek sutrikdė. Juk vis dėlto jai tai turėjo būti visiškai kitoks amplua. Reikėjo galvoti apie tai, kaip savotiškai perjungti mygtuką savo galvoje, o taip pat pasiruošti vaidmeniui fiziškai.
„Rengdamasi vaidmeniui paprastai daug dirbu: skaitau, klausausi to laikotarpio muzikos. Siekiu pajusti tą dvasią. Čia viso to reikėjo mažiau. Aišku, šiek tiek pasidomėjau istorija, pagonybe. Tačiau šis filmas nėra atkuriamoji dokumentika. Tai labiau legendos interpretacija. Mano pagrindinis darbas šį kartą buvo sustiprėti ir pasiruošti fiziškai. Reikėjo pažadinti savyje energiją, kurios gal net nemaniau turinti“, – dėsto aktorė.
„Pagonių žiedas“ žiūrovus nukelia į tolimą praeitį ir XIII amžiaus kovas tarp Kalavijuočių ordino ir žiemgalių, bandančių kokiu nors būdu pasipriešinti įsibrovėliams. Šiai kovai vadovauja naujas valdovas Nameisis – pusiau legendinė Latvijos figūra. Pasak A. Diržiūtės, būtent tas pusiau legendiškumas ir buvo vienas rimčiausių iššūkių, su kuriuo turėjo susitvarkyti filmo komanda.
![Top 7. Dokumentiniai filmai apie architektūrą](https://kinfo.lt/wp-content/uploads/2016/06/04-bangladesh-300x170.jpg)
„Mes labai ilgai galvojome, kaip savo personažus padaryti ne pasakiškus, o realius. Juk pačiame pasakojime daug legendos elementų: žygiai, žiedas, kovos ir t. t. Jeigu visa tai vaidintum su tokiu patosu, rezultatas būtų buvęs labai keistas“, – neabejoja ji.
Fotografė Vytautė Ribokaitė
„Pagonių žiedas“ ne be reikalo laikomas vienu ambicingiausių filmų Latvijos istorijoje. Jis išsiskiria ne tik savo biudžetu, bet ir tarptautiniu užmoju. Personažai čia kalba angliškai, aktorių kolektyvas – tikras internacionalas. Be pačių latvių čia vaidina ir švedai, britai, lietuviai. Tačiau A. Diržiūtė šio aspekto nesureikšmina. Anot jos, jeigu gebi su žmonėmis susikalbėti ir susitarti, kontekstas, iš kur esi kilęs ir kur dirbęs, pasidaro nebesvarbus.
Tiesą sakant šią patirtį ji vadina viena linksmiausių per visą savo karjerą. Jeigu indie filmų aikštelėse vyrauja rimtis ir susikaupimas, tai dirbant prie „Pagonių žiedo“ buvo gerokai daugiau juoko ir lengvumo. Toks gebėjimas atsipalaiduoti aktorei buvo tikra dovana, o sykiu ir pamoka.
„Aš daug keliauju po festivalius, dirbu komisijose, todėl esu neįtikėtinai kritiška. Man reikėjo suprasti, kad iš esmės nėra nieko blogo daug kam patikti. Mes dažnai turime savotiško snobiško išankstinio nusistatymo: čia menas, o čia popkultūra. Jeigu užaugau su „Joy Division“, tai aš niekada negalėsiu klausyti Beyonce. Šis filmas man padėjo suprasti, kad ir tu pats, ir žiūrovai būna visokie. Visai nieko blogo būti jų mėgiamai“, – teigia A. Diržiūtė.
Įžengus į žanrinio kino vandenis, dabar jai norisi bristi ir dar giliau. Pavyzdžiui, suvaidinti siaubo filme. Tai būtų dar vienas visiškai naujas amplua, reikalaujantis visiškai kitokio pasirengimo. Tiesa, tai, tikriausiai, turėtų ir šalutinį poveikį – išaugusį žinomumą, kurį A. Diržiūtė jau ir dabar spėjo pajusti.
„Latviai su šia Nameisio legenda yra užaugę. Tai neatsiejama jų mitologijos dalis, todėl jiems tai jau savaime įdomu. Tačiau vis tiek labai nustebau, kad Rygoje dabar žmonės mane atpažįsta. Mano personažas yra stipri moteris, o ne ta, kuri rymo prie langelio, todėl labai smagu sulaukti žinučių iš mergaičių, kurios rašo, kad Lauga tapo jų heroje. Savotiška latviška Wonder Woman. Tačiau vis tiek keista“, – prisipažįsta aktorė.
Pasak jos, atpažinimas yra pakankamai įdomus jausmas. Ir tikrai nebūtinai malonus. Labai dažnai jis gali būti ribojantis.
Fotografė Vytautė Ribokaitė
„Prisipažinsiu, per paskutinį „Kino pavasarį“, kai dvi savaites buvau Vilniuje, supratau, kodėl iš jo išsikrausčiau. Čia visur pilna pažįstamų ir jų pažįstamų. Kai supranti, kad esi burbule, ima trūkti erdvės. O man jos reikia. Daug labiau už žinomumą noriu, kad mano darbai darytų pasaulį gražesnį“, – teigia pašnekovė.
Vienas iš būdų siekti šio tikslo – priminti mūsų visų panašumus, apie kuriuose per dažnai pamirštame.
„Tarkime, mums latviai yra tarsi konkurentai, o mes jiems – broliukai. Čia kaip ir nieko blogo. Puiku, kad lietuviai yra šiek tiek ambicingesni. Tačiau labai norėčiau, kad į šitą filmą lietuviai pasižiūrėtų broliškai. Nes jis apie vienybę, kurios mums labai trūksta. Ypač kovojant prieš idiotiškus valdžios sprendimus. Kažką keisti galime tik kartu. Šis filmas apie tai ir yra“, – sako aktorė.
Tokia paprasta ir universali mintis pakankamai skiriasi nuo indie komplikacijų. Dabar, tiesiogiai patyrusi du skirtingus kino pasaulius, A. Diržiūtė mano, kad nuo šiol jos karjeroje turėtų atsirasti šiek tiek daugiau įvairovės. Ir tai pozityvi permaina, kurios rezultatus bus įdomu stebėti.
„Dabar kaip tik nusifilmavau trumpametražiame art house projekte. Tai toks pamišimas, vaidindama stumiu save į savotišką sadomazochizmą. Tačiau koks tai iš tikrųjų malonumas! Tačiau tai pajunti tik pasibaigus procesui. Veiksmo filme emocijos šiek tiek kitokios. Art house’o iš manęs niekas neatims, bet manau, kad dabar mano karjeroje bus daugiau įvairovės. Jos reikia. Aktorius turi mankštinti visus raumenis. Juk esame gyvas organizmas, kurio poreikiai yra labai įvairūs“, – mano ji.